Jeg glemmer aldri den sommeren jeg var syk.
Da jeg tilbrakte en uke i barndomshjemmet til mamma.
-Ikke langt igjen. Går det bra?
ARRIETTAS HEMMELIGE VERDEN
Maggen! Hvor mange ganger må jeg si det?
-Vent her litt, er du snill. -Greit.
Maggen! Du sperrer oppkjørselen igjen!
Johs! Hvor er du hen?
Nei, ikke ta den!
Dette er ikke noe dere trenger.
-Arrietta?
Du gikk ut igjen, eller hva?
Og det hadde ikke gjort noe om du ryddet her.
Dette er jo min egen hage!
Spør du meg, ser det ut som din egen jungel.
Har du funnet laurbærblad?
Her! Du får visst en tidlig bursdagspresang fra meg i år.
Dette er nok til et helt år! Men laurbærtreet er langt unna.
-Tenk om du blir sett av et neske? - Jeg er alltid forsiktig!
Husk at verden er full av farlige skapninger.
-Visste du at grandonkelen din... -Ble spist av en frosk. Du sa det.
Bladmynten lukter vel nydelig?
Ja visst. Og hvis jeg får sukker, kan jeg lage myntesaft.
Bare vent til i kveld, da skal jeg låne litt til deg!
Det blir min første låning! Jeg har øvd meg på det så lenge!
Paps er hjemme!
Velkommen hjem!
-Når har du planlagt at vi... -Det er kommet et barn til huset..
-Ja, jeg har sett ham. -Nei!
Jeg lot ikke ham se meg! Jeg gjemte meg bak laurbærbladet.
Pappa, vi skal vel fortsatt ut i kveld?
-Nei, det er altfor farlig. -Han er jo ikke mer enn et barn!
Pappa, jeg har gått og ventet på denne dagen så lenge!
Du vet vel at barn kan være mye verre enn voksne?
Jeg klarer meg!
-Barn pleier å legge seg tidlig. -Å, tusen takk, pappa!
-Paps... -Gutten er syk. Vi klarer oss.
Ja ja, men...
Ikke vær urolig! Vi skal være forsiktige.
Arrietta fyller 14 år om ikke så lenge.
En vakker dag må hun klare seg uten hjelp fra oss.
Av og til tror jeg at du, jeg og Arrietta er de siste Lånerne i verden.
Hvis det er noe du trenger, så si fra til Maggen. Hun hjelper deg.
-Maggen, jeg stoler på deg. -Ja, så klart.
Hva sier du til å stenge insektene ute?
-Burde du ikke hatt noe mørkere? -Nei, nå har jeg valgt ut dette.
Kan dere se om dere får tak i papirtørklær?
Og kanskje litt sukker.
Da kan vi endelig lage myntesaft. Og kanskje litt te?
Men alt dere finner, er bra!
-Vi kommer snart tilbake. -Vær forsiktige!
Arrietta!
Unnskyld for det!
Hold dette for meg, er du snill.
Da er det din tur. Hold deg fast!
-Arrietta, er du klar? -Ja!
Så stort alt sammen er!
Slik er verden for neskene. Der borte står sukkeret.
Vent på meg der nede.
Pappa, du er kjempeflink!
Sånn. Nå kan vi hente papiret.
Pappa, se her.
Gratulerer med ditt første lån. Men pass deg, den er spiss.
Pappa, det er så gøy å låne!
Se der nede.
Rotter. Hold deg unna dem, de betyr trøbbel.
Jeg er ikke redd.
Jeg er klar for alt, nå som jeg har denne.
Iblant er det best ikke å oppsøke problemene.
-Hva slags sted er dette? -Neskene lagde det for dokkene sine.
Det hadde vært perfekt for oss!
Mamma hadde nok blitt glad for en sånn kommode.
Ingenting skal lånes herfra. Hvis noe forsvinner, merker de det.
Du trenger ikke være redd.
Vent!
Jeg så deg. Det var du som var i hagen?
Moren min har fortalt om dere.
Hun har sagt at hun så småfolk her da hun var liten.
Kan det være deg hun så?
Jeg er lei for det, pappa. Han så meg i dag ute i hagen.
Jeg skulle vært mer forsiktig. Jeg håper bare han ikke skremte deg.
Vi sier ikke noe til moren din. Hun blir bare bekymret.
Du trenger ikke løpe fra dem.
Bruk tid og se på dem før du bestemmer deg.
-Vi er tilbake. -Og i god behold, ser jeg.
Hvordan har det gått?
Det kunne ha gått bedre. Lykten sluknet, og vi måtte gi opp.
Dessverre ble det ikke noe sukker.
Det går fint. Så lenge dere to er i god behold.
Arrietta, du har jo funnet noe. Vis moren din det første lånet ditt.
Det var en flott nål!
Men nå er det leggetid..
God natt, begge to.
Hun virket helt sliten stakkar.
Hadde det vært godt med litt te?
Men Johs, da! Du blir forkjølet! Kom inn.
En sukkerbit? Hvor kommer den fra?
Han la den ved gitteret.
Det er nok den som jeg mistet i går kveld.
Hva? Hva mener du med at du mistet den?
Det er nok best at du ikke rører den.
Det er en felle. Nå vil de prøve å fange oss!
Vi må nok slutte å låne på en stund fremover.
Kanskje de alt vet hvor vi bor? Paps, vi må flytte!
Å, og vi som hadde det så fint her!
Nå må vi begynne på nytt igjen!
Vi venter og ser hvordan det går. Spis nå, maten blir kald.
Men hvorfor måtte det absolutt være sukker!
Takk, Arrietta. Det er fint å få hengt opp klær mens det enda er sol.
Jeg liker jo å vaske klær.
-Jeg legger meg og hviler litt. -Greit.
“Du glemte noe”?
Du kom tilbake!
Vent! Ikke gå din vei.
Vær så snill, la oss være i fred. Det var alt jeg ville si.
Jeg vil bare snakke med deg.
Nesker er farlige! Hvis vi blir oppdaget, må vi dra.
Det har mamma og pappa sagt.
Har du en hel familie? Du er heldig.
-Har ikke du noen? -Jo, men jeg ser aldri faren min.
Og moren min jobber hele tiden, så hun har ikke mye tid til meg.
Stakkars deg.
Forresten, jeg heter Johs. Hva heter du?
Hvis du har et navn da?
Hvorfor skulle jeg ikke ha det? Jeg heter Arrietta.
Arrietta... Arrietta.
Det er et fint navn.
Kan du ikke komme fram så jeg får sett deg? En liten stund?
Bare for en liten stund. Vær så snill.
Hva skjer her? En ravn?
Hva gikk det av den fuglen? De pleier å holde seg på avstand.
Det var rart. Det kan være det er hekketid.
Nå må jeg bytte ut nettingen. Hvor finner jeg sånt?
Hvordan gikk det med deg forresten?
Kanskje du skulle tatt litt medisin?
Tusen takk, Maggen. Men jeg har det helt fint.
Hekketid, sier du?
Slapp av litt, og sørg for at du får hvilt deg ordentlig.
Pappa!
-Jeg sa du skulle holde deg unna dem! -Jeg er lei for det.
Jeg ville gjøre noe for å hjelpe til. Men han så meg i alle fall ikke!
Du har utsatt familien din for stor fare.
-Jeg sier det ikke igjen. Forstått? -Ja.
-Vi bør nok begynne å se oss rundt. -Hva?
Tiden er inne.
Paps...
God morgen! Jeg har en pakke her!
Tusen takk skal du ha. Det er varmt ute.
Vet du om noen gode firmaer som utrydder skadedyr?
Det kan jeg finne ut.
Se her. "Snipp, snapp, snute Skadedyrbekjempelse.”
"Snipp, snapp, snute." Jeg må skrive det ned.
Har du problemer med rotter?
-Kanskje det. Eller noe annet. -Hva?
Hvis du vil vite det, tror jeg det er småfolk. Jeg så dem selv.
Maggen sier at en ravn fløy inn på rommet ditt. Den skremte deg ikke?
Nei, heldigvis klarte Maggen å jage den bort for meg.
Det var ganske voldsomt. Med enorme vinger, og et nebb...
Hjertet til Johs har ikke godt av oppstandelse.
Gutten kom hit for å få fred og ro.
-Skulle noe skje før operasjonen... -Jeg er veldig klar over det.
Jeg er klar over at moren hans har fryktelig mye å gjøre på jobben.
Men å dra til utlandet når man har et sykt barn hjemme...
Det må være vanskelig for deg å være her uten moren din.
Ikke tenk på det, det går fint.
Man kunne vel ikke forhindret skilsmissen heller.
Men allikevel burde moren din ha vært her og støttet deg.
Bestemor, det lille huset på rommet mitt, hvem laget det?
Dukkehuset? Det tilhørte moren din i gamle dager.
Hun lot det stå igjen da hun flyttet ut.
-Det tilhører henne? -Ja. Faren din bestilte det.
Det skulle småfolket få bo i, sa han.
Han sa at han hadde sett dem selv en gang. Han ventet i årevis.
Tålmodig som han var. Dukkehuset var en gave til dem.
Men småfolket viste seg aldri igjen.
Han fikk ikke se dem. Og det får nok ikke jeg heller.
Du har ikke sett noen av småfolket inne hos deg?
Nei, dessverre.
Dette huset har tilhørt familien i fire generasjoner.
En dag kommer det til å bli ditt. Hvis du har lyst på det, da.
-Mener du det? -Ja.
Har du sett inni dukkehuset? Det er nydelig innredet!
Maggen, kunne du være vennlig og skru av lyset?
Her er stuen.
Alle møblene ble laget for hånd av en ekte møbelsnekker.
Det er kjempefint, synes du ikke?
Her er biblioteket. Og det er et bad i denne etasjen.
Men fløyen ved siden av er den delen av huset jeg liker best..
Maggen, kan du åpne den, er du snill.
Ja visst. Jeg skal bare..
-Så detaljert! -Ja, det er veldig forseggjort.
Det er akkurat som et ekte kjøkken. Her kan man bake brød.
Det er jo så fint!
Synd at far aldri fikk se drømmen bli virkelig.
Men det er lenge siden nå. Det kan jo hende at de har flyttet.
Mamma, vi har hatt de samme bildene i tre år. Vil du ikke ha noen nye?
Jeg elsker de bildene.
Jeg har alltid drømt om å se det ekte havet en gang.
Dessuten blir vi jo snart nødt til å flytte.
Pappa er sjelden så sen.
Jeg håper bare han kom seg i ly før det begynte å pøsregne.
-Pappa! -Kommer han inn bakdøren?
Pappa! Du er hjem...
Jeg har forstuet foten. Men heldigvis fant Skytter meg.
Er det deg, Paps? Å! Han er skadet! Få ham inn!
-Gjør det vondt? -Det er ikke brukket. Det går over.
Vent litt. Jeg skal hente litt kaldt vann.
Her er et håndkle. Du må tørke d... Hvem er det?!
Det er fler som oss, nå er vi ikke bare tre lenger!
-Jeg må gå nå. -Men du... Vil du ikke ha litt te?
Jeg skal passe på faren din. I mellomtiden kan du gi Skytter te.
Tusen takk, Skytter! Det var flaks for pappa at du kom!
Vi er veldig takknemlige for hjelpen.
Men har du sett noen andre Lånere?
Vi trodde vi var de siste som var igjen i hele verden.
Så mange.
Da må søsteren min, Lupy, være en av dem!
Kan jeg se på buen din?
Bruker du den når du skal jakte?
Gi den tilbake til ham. Den er ikke noe leketøy..
Greit. Jeg må gå.
Vil du kanskje bli her en stund og få noe å spise?
Jeg har dette her.
Et gresshoppelår!
-Vil du ha? Det er godt. -Nei takk.
-Ha det. -Tusen takk igjen.
Jeg følger han ut!
Da du var ute og så etter et nytt sted, hva skjedde?
Jeg falt og kunne ikke røre meg. Heldigvis kom Skytter.
Det var flott.
Territoriet hans strekker seg forbi elven.
Han påstår han vet om en del steder der vi kan bo.
Det er bra.
Jeg vil jo nødig bo utendørs.
Men...det blir nok ikke så fint som dette her.
Det er fint å høre at det er flere akkurat som oss.
-Har du familie eller venner? -Familie? Nei, jeg er alene.
Da så. Da håper jeg du kommer på besøk igjen.
Moren min kan lage verdens beste gryterett til deg!
Maggen?
Arrietta, stingene dine må være mye tettere.
Ta dem opp og gjør det igjen.
Jeg forstår ikke dette. Trenger vi en så stor sekk?
Jeg går inn og ser til pappa.
-Kan jeg komme inn? -Ja.
-Hvordan er foten? -Jeg kan snart gå igjen.
Pappa...
Skal vi virkelig flytte herfra?
Vi blir dessverre nødt til det. Neskene har sett oss.
Jeg tror egentlig ikke at neskene er farlige.
Arrietta... Før du ble født, bodde det to andre familier i huset.
Den ene forsvant, den andre flyttet. De hadde blitt sett av neskene.
Samme hva som skjer,-
-må vi gjøre vårt beste for å overleve.
Pappa...
I all verden! Hva var det? Var det et jordskjelv?
Mamma!
Den sitter fast!
Dørkarmen er ødelagt.
Veggen!
Hjemmily!
Jeg har alltid drømt om at jeg skulle få et kjøkken som dette.
Bare ta med de tingen som trengs.
Vi kan ikke ta med oss alt det der.
Og Hjemmily... Ikke ta med noe fra dukkehuset.
Jeg skal sørge for at alt er trygt. Bli her med moren din.
Så kom du allikevel.
Hvordan liker dere det nye kjøkkenet?
Hjemmet vårt er blitt helt ødelagt.
Men det betyr ingenting nå. Jeg har kommet for å ta farvel.
Kan jeg få se deg?
Så vakker du er!
Vi er nødt til å flytte herfra. Vi ble sett.
-Ingen skal se Lånere. -Lånerne?
Vi låner ting vi finner hos neskene, ting vi trenger og de ikke vil savne.
Som såpe, sukker og kjeks, og strøm og gass.
Alle i familien min er Lånere, helt tilbake til tippoldefaren min.
-Og ingen har noen gang sett dem? -Jeg tror ikke det.
Da er alt sammen min feil.
Niya! Ikke gjør det. Vær snill nå.
Er det bare dere som bor i huset, eller er det enda fler?
Nei, det er bare oss. Mamma, pappa og meg.
-Hva med i andre hus? -Det må være fler..
-Men jeg har bare møtt én til nå. -Å ja.
Det betyr at du snart vil være den eneste som er igjen.
Med tiden blir det færre og færre av dere.
Så som art er dere dømt til utryddelse.
Nei! Det er ikke sant! Det er mange av oss! Det sa Skytter!
-Skytter? -Han er enda en som er som oss.
Og han har sagt at det er mange fler ute i verden.
Vet du hvor mange mennesker som finnes der ute i verden?
6,7 milliarder.
6,7 milliarder...?
-Hvor mange er dere? -Det vet jeg ikke.
Det er nok ikke så mange igjen av dere.
Før mamma fortalte meg om dere, så visste jeg ikke at småfolk fantes.
Og det er mange arter som allerede er utdødd.
Dessverre har jeg bare fått se dem i bøker.
Mange av artene døde ut fordi omgivelsene ble for vanskelige.
Det er trist. Men det blir nok deres skjebne også.
Skjebne, sier du?
Du er den som endret ting for oss. På grunn av deg må vi flytte!
Vi er nødt til å overleve, det har pappa sagt!
Derfor må vi dra, selv om det er farlig!
Men jeg vet vi kommer til å overleve.
Vi har klart oss før. Vi kommer til å klare oss denne gangen også.
Du vet ikke hva du snakker om! Du aner ingenting om oss!
Du har rett. Jeg er lei for det.
Den som skal dø, er jeg.
Det er hjertet mitt.
Jeg skal opereres om ikke lenge, men det hjelper nok ikke.
Hjertet?
Jeg har alltid vært syk og har alltid vært beskyttet.
Men da jeg så deg, visste jeg at jeg ville beskytte deg.
Men jeg sviktet deg. Tilgi meg. Unnskyld..
Det er greit. Jeg visste ikke at du var syk.
Hvorfor i all verden ligger denne her?
Det er kjøkkenet fra dukkehuset!
Så det er her du er!
-Hva er det for noe? -Mamma! Jeg hørte stemmen hennes.
Så fint lite kjøkken du har fått deg.
Er det fler småfolk her?
Jeg må finne moren min.
Hjelp! Slipp meg ut! Hjelp!
-Der, tenker jeg. -Slipp meg ut!
Taket her er helt skjevt.
-Ja, vær så god? -Hallo, er det “Snipp, snapp, snute”?
Kan dere komme så snart som mulig?
Jeg har noe smått i huset, men det er ikke mus.
-Ikke mus? -Jeg vil ikke drepe dem.
-Så du vil ha dem fanget? -Ja! Det er akkurat deg jeg vil!
Johs! Johs!
Arrietta!
Mamma er forsvunnet!
Taket har blitt tatt av. Jeg tror et neske har tatt henne!
Mamma!
Vi skal finne henne sammen.
Hva? Døren er låst fra utsiden.
Vi prøver å komme oss inn i rommet ved siden av.
-Det går ikke. -La meg prøve.
Jeg tror jeg får plass.
Bra!
Nei, da har du kjørt for langt.
Det er i det krysset, der skal du til venstre.
-Ved broen? -Nei, da må du snu!
Maggen må ha åpnet dette.
Mamma! Hun har tatt med mamma et sted..
Går det bra med deg?
Hvorfor bruker de så lang tid, da?
Mamma! Hvor er du?
-Men...låsen! -Låsen?
-Kan du lage litt varm melk til meg? -Ja! Et øyeblikk, bare.
Takk skal du ha.
Jeg er litt sulten også. Er det noen kjeks igjen?
Ja, det skulle jeg tro.
Mamma? Mamma?
-Mamma! -Arrietta!
-Her er jeg! Her! Arrietta! -Mamma!
Arrietta!
Der er de. Endelig greide de å finne frem. Det tok tid.
Hjelp! Det er et neske der!
Mamma? Kom hit.
-Før vi begynner, vil vi ta en titt. -Vær så god.
Hvem har kommet nå?
Maggen? Maggen?
-Hva foregår her? -Det har skjedd! Småfolkene er her!
Småfolkene?
Ja! Og de stjeler som ravner.
Det er helt sant!
De stjeler fra hele huset. Ting forsvinner, og jeg vet hvorfor!
Maggen, hva snakker du om?
I så mange år trodde jeg at jeg innbilte meg ting. Men nei!
Du trengte ikke å ringe skadedyrutrydderne.
Vi må skynde oss. Huset kryr av dem!
Du vil tro meg når du ser dette. Her er reiret deres.
Reir?
Det ser ut som en haug søppel, spør du meg.
Men jeg så dem her! Jeg sverger!
Maggen, jeg sender hjem folkene fra skadedyrkontrollen.
Vent! Vi må se etter i dukkehuset!
-Unnskyld, kan vi komme inn? -Ja da.
Helt utrolig. De har vært og stjålet kjøkkenet herfra.
Se selv! Det er borte vekk!
-Hva? -Det ser ut som om alt er på plass.
Vent, jeg kan bevise det for deg! Jeg har fanget en i en krukke.
Maggen, da. Hva er det som går av deg?
Hva?
Her lukter det da virkelig urter?
Det er noen som har laget seg te!
Det er som faren min sa, det bor små mennesker her!
Ja, det gjør det.
Så Maggen så dem faktisk? Og hun beskylder deg for å stjele.
De stjeler ikke! De er Lånere!
Jeg mener... Jeg har ikke sett dem.
Men jeg tror de er her.
Det tror jeg også.
Unnskyld? Hallo? Hvor var det du tenkte vi skulle begynne?
Går det bra med deg?
Nei! Den er borte! Den jeg fanget, er borte!
Jeg innbiller meg ikke det! Det er småfolk her!
Og neste gang tar jeg rotta på dem!
Er det langt igjen til der vi skal møte Skytter?
Vi skal gjennom skogen og ned til elven.
Jeg er helt utkjørt! Jeg orker ikke å gå den lange veien.
-Kom nå. -Jeg klarer ikke!
Nå må dere spise godt. Vi skal gå i skogen til det lysner.
Jeg er lei for det.
Det er min skyld at vi er nødt til å flytte fra det fine huset vi hadde.
Det legger vi bak oss.
Sammen skal vi nok klare å finne noe som er minst like fint.
-Jeg går og tar meg litt luft. -Du holder deg vel i nærheten?
Niya!
Nå er det ikke langt igjen.
Skytter!
Der, det var visst alt.
-Sånn, da må vi komme oss av gårde. -Ja!
Mamma, går det bra?
Arrietta!
Johs.
Arrietta.
Vi er nødt til å dra nå.
Jeg er glad jeg rakk det.
Niya visste meg vei til dere.
Tusen takk. Flink pus.
Jeg har tatt med noe til deg.
Jeg håper du vil ta imot gaven fra meg denne gangen.
Tusen takk, Johs.
Nå må jeg visst gå.
-Når er operasjonen din? -I overmorgen.
Det kommer til å gå bra. Du har gitt meg vilje til å leve videre.
Denne bringer lykke.
Tusen takk.
Når alt kommer til alt, beskyttet du meg.
Arrietta...
Jeg håper du får et fint liv.
Ha det bra.
Arrietta, du har blitt en viktig del av meg.
Jeg skal ikke glemme deg. Aldri.
Oversatt av Sten J. McNeil Ånnerud www.sdimedia.com